Barbara, ikke et ord. Jeg ved, han er der.
Geniet. Jeg ved også, hvad I laver.
Jeg skal tale med ham. Det ska! være nu.
Med det samme. Er det forstået?
Hvor ville du være uden Bladet?
Er det ikke Bladet, eller rettere mig, der har skaffet dig opgaverne?
Trykt og udgivet dit lort. Forsørget dig i fem år.
Og så får du en pris. En hæderspris. Hvad for en pris? Dagbladsprisen.
Hvem har indstiftet den? Bladet!
Så bliver du pludselig genial som ind i helvede.
Så kan det være det samme med Bladet. Så skal du straks have orlov.
Orlov? Tror du, det er Danmarks Radio? Det er en avis, det her.
Du er en liderbuk, slagsbror og kvartalsdranker som alle de andre.
- Hvis du tror, du kan få orlov... - Jeg skal ikke have orlov.
Kun fastansatte får orlov. Jeg er freelance.
Du er fanden, er du. Du er hverken freelance eller fastansat.
Du er slet og ret fyret. Fra nu af.
Det forskud, du hentede, kan du aflevere i kassen. Og så er det ud!
Vi har en avis, der skal køre her. Satans!
Du er lige streng nok. Er du helt flad?
- Jeg fik jo den pris. - 15.000.
- Men så kom skattevæsnet forbi. - Og?
- Der er til en rejse. Med Spies. - Der er to ting, jeg ikke forstår.
- Kun to? - Hvorfor skal du absolut rejse?
Byen er ikke det samme uden dig. Og hvorfor skal du rejse alene?
Der skal være nogen at komme hjem til. Kan du have det?
For resten... Se at få repareret den sofa.
Det er et helvedes spektakel.
- Hvor skal du så rejse hen? - Jeg ved ikke...
- Måske Grækenland. - Skal du ikke have et kamera med?
- Jeg har et Nikon. Splinternyt. - Jeg ville tage til Lesbos.
- Det er klart. - Man behøver ikke være bøsse.
Skal vi ikke tage en tænkeboks?
Hej.
Du er nok fyret fra Bladet.
- Hvor ved du det fra? - Her ved vi alle sammen alt.
- Jeg havde ellers en fidus til dig. - Nå... Hvad var det?
De siger, der er noget stort på vej.
Stort? Hvad for noget stort?
- Du ved... - Stoffer? Hårde stoffer?
- Ja, det siger de. - Hvem siger det?
Hvem har noget stort på vej?
Det er utroligt. Vi ved alle sammen alting.
Undtagen det, der er værd at vide.
- Du skylder mig 110. - Husk det, Kurt.
Skriv det op til næste gang. Pas på, du ikke glemmer det.
- Skal du til lufthavnen? - Hvad skulle jeg der?
De siger, du skal rejse. Jeg kan godt køre dig.
Nej, du. Jeg skal bare hjem.
Kom så, søde børn.
Ja? Åh, er det Dem?
Er De ked af at slukke den? Jeg tåler det dårligt.
Tak.
Det var den førsteudgave. Edgar Allan Poe. Det kan De godt huske, ikke?
Den er lige gået ud ad døren sammen med hr. Rosenbaum.
Det var Rosenbaum. Jeg kunne ikke huske navnet.
- De lovede at gemme den til mig. - Det er snart fire måneder siden.
Jeg skal også leve. Lidt endnu.
- Er Rosenbaum ikke gammel narkohaj? - Det er snart længe siden.
Der er kommet andre til, som har mere magt over det.
De kommer ikke her. De bor ikke i kvarteret.
- Den Tynde. - De bor i Gentofte.
Jeg er ked af det med den bog. Må jeg ikke byde på et glas portvin?
Rosenbaum skulle bruge en gave til en ung ven. Jeg har en fin, gammel vin.
Ja, den er næsten lige så gammel, som De er.
Den kunne blive lige så gammel som jeg, men det får den ikke lov til.
Sid nu ned.
Sådan.
De skriver jo. Endda så udmærket.
Hvad arbejder De med for øjeblikket?
- Jeg er lige blevet fyret. - Jaså... Jaså
- Skål. - Skål.
- Var det nu klogt? - Klogt? Af hvem?
- Hvad vil De så nu? - Jeg ved ikke... Rejse måske.
Rejse? Javist. Rejse væk?
- Det kan man trænge til. - Måske nok.
En gang imellem bliver det for meget. Vold... Død.
Og så at skulle servere det som frokostunderholdning.
- Det kan blive for meget. - Javist... De er jo så ung.
- Hej... Jeg vidste ikke... - Kom da indenfor.
- Det er min niece, Hanne. - Hej, Hanne. Vi kender hinanden.
- Åh ja. - Jeg løber igen.
- Jeg vil ikke forstyrre. - Du forstyrrer ikke.
Vil du ikke have lidt at spise?
Nej, jeg løber. Det var ikke noget særligt.
Hils Ole. Jeg kommer og spiller i aften.
Det er min søsters barnebarn.
De bor i Vejle. Jeg ved ikke, hvorfor de lod hende rejse.
De kender jo ikke kvarteret. Nogen burde tage sig af hende.
- Det gør Ole Kok vel. - Ole Kok?
Kan han tage sig af sig selv? Vil De ikke have et glas til?
Nej tak, Bille. Lad den blive gammel.
- Hvornår rejser du? - Jeg ved ikke...
Jeg kunne også godt tænke mig at rejse. Til Vejle.
- Vejle? - Du ved, Hanne er fra Vejle.
Hun ville have godt af at komme hjem til sin familie.
Der er et lille værtshus i Vejle. Der ville jeg gerne købe mig ind.
Hvis jeg kunne skaffe nogle penge. Er du klar?
- Gud, hvad er klokken? - Kvart over to.
Hold kæft, så meget? Så må vi hellere
- Skal vi ikke lige høre båndet? - Nej. Hellere i morgen.
- Jeg skal også rydde op. - Har du aftaler? Okay.
- Hvem er det? - Det rager ikke dig.
- Hvor er Obersten? - Syg.
Lad os komme i gang. Vi har ikke hele natten.
Kom i gang. Og ikke så nysgerrig. Det er usundt.
Ja, selvfølgelig. Jeg ville bare... Der er jo temmelig meget i den her.
Her.
Jeg plejer altså at få... en prøve.
- Fik du noget? - Ja, det er her.
- Det er godt. Giv mig det. - Skal vi ikke gå hjem først?
Nej, kom nu. Giv mig det. Kom nu.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Den nye KA er kommet. Og så kom det her fra Heegårds Gade.
Har I noget kaffe?
- Godmorgen... Ehlers. - Kaspersen.
Velkommen til. Du kommer fra Århus? For nylig?
- Sidste uge. - Har du fundet noget at bo i?
I Brønshøj. Ved min søster. Indtil videre.
- Sid ned. Gift? - Har været.
Tak. Hvad ved du om kvarteret her?
Ja, man har jo hørt både det ene og det andet.
Og det passer. Vi har flere værtshuse og natklubber end noget andet sted.
Flere bordeller, ludere og pushere end i noget andet distrikt.
Så har vi almindelige mennesker. Handlende, børnehaver, pensionister.
- Der er nok at se til. - Ja. Og vi er svært underbemandede.
Og halvdelen ligger med influenza. Og så har vi fået det her.
Uropatruljen vil have os med på en razzia i nat.
De mener, der er kommet en stor sending narkotika.
Markedet har været udsultet. Du kan komme med og hilse på kvarteret.
- Ja tak. - Det var så lidt. Velkommen.
Nå, det var godt. Kom så, søde børn.
- Jeg kan godt hjælpe. - Så giv os en lille en.
Sæt en plade på. Jeg laver lidt frokost.
- Vil du i seng med mig? - Hvad?
- Det kan vi godt. - Nu laver jeg frokost.
- Det gør ikke noget for Ole. - Sæt dig nu ned og slap af.
Du skal have noget mad.
- Er det rigtigt, du skal rejse? - Ja, måske.
Det skal vi også måske. Ole og mig.
Ole siger, han kan tjene penge, så vi kan komme til Vejle.
- Det lyder godt. - Hvor skal du hen?
- Måske Grækenland. - Der har jeg været.
Dejligt. Meget rent og sådan.
- Har du været der før? - Nej, men det lyder da godt.
Er det længe siden, du var der?
Skål!
- Taxa! - Tag det roligt, makker.
- Hallo? - Er det direktøren?
- Hvem taler jeg med? - Det er Rosenbaum.
- Er det direktøren? - Hvad vil De på denne tid?
Jo, det er direktøren. Jeg kan da kende stemmen.
- Det kan man også på et bånd. - Hvad for et bånd?
Hvad spiller du smart for, din idiot? Har du flere penge?
- Hallo! Har du flere penge? - Kan vi lige få lidt fred og ro?
Det er til over 4.000. Det er verdens bedste.
- Er der selvudløser? - Selvfølgelig.
Hold kæft, det kan bare det hele.
- Hvis der ikke er selvudløser... - Du får det for 1.200, mand.
- Skal vi slå om det? - Du skylder i forvejen.
Skriv op, mand.
Du må fandeme ikke glemme at føre regnskab.
Så får vi besøg.
- Besøg! - Satans.
Du skylder kraftedeme...
Politiet! Sid lige stille. Få hænderne op over bordet.
Hænderne op over bordet, tak.
Så er det godt. Få ham ud. Kaspersen...
Det er godt gjort. Kan man nu ikke engang forrette sin nødtørft?
- Denne vej, moster. - Må jeg så lige blive fri?
Næ, hvad har vi her?
Kapersen, må jeg præsentere en af kvarterets store seværdigheder?
Det unge geni her, Danmarks håb.
Slagsbror og drukkenbolt.
Journalist, prisvinder. Ved du, hvad han fik sin pris for?
En serie artikler om politiets fallit over for kriminaliteten på Vesterbro.
Og så leverer han nøgne damer, blod, vold og social elendighed -
- som frokostunderholdning.
Nej, hvad har vi her? Fint, nyt kamera.
Hvor har vi købt det? Har vi en kvittering? En faktura?
Nej, måske ikke her. Tag den med over på stationen, -
- så gemmer vi kameraet så længe. Der skulle nødig ske noget med det.
Han er godt tilpas. Vi lukker nu.
Hvad er det for noget pis? Jeg har ikke gjort en skid.
Det er Bob. Vi har lige haft besøg. Jeg så, de tog Hanne.
Ja, han er her. Ole Kok vil snakke med dig.
- Om du kommer over? - Jeg er sgu for træt, du.
Han siger, han steger en bøf.
Det lyder ad helvede til!
Jeg er sgu også blevet for fuld.
Skal vi ikke høre det bånd? Det var skidegodt.
- Hvor er det bånd? - Jeg har det altså ikke her.
Hold op med det der! Jeg skal fortælle noget om det bånd.
Okay.
Jeg laver dem med sprøde løg. Du kan ikke lide bløde, vel?
- Jeg kan ikke fordrage bløde løg. - Du er sgu en underlig en.
Alle andre er vilde med bløde løg. Jeg fritter dem lige i lidt olie.
Forstår du, her forleden da vi havde spillet, og du var gået, -
- så kom de for at hente varerne. Så var der en med, jeg ikke kendte.
De andre sagde, at han var med, fordi den anden havde influenza.
Han sagde ikke ret meget. De andre var skidebange for ham.
Da de så var gået, opdagede jeg, at båndoptageren havde stået og kørt.
Den havde optaget det hele. Jeg anede ikke, hvad jeg skulle gøre.
Men så kom Rosenbaum forbi, og han kender branchen indefra.
Jeg spillede båndet for ham, og han sagde, at det var Den Tynde.
Han var helt sikker. Han var helt vild for at beholde det bånd.
Han kunne tydeligt høre det. Men jeg beholdt båndet.
Det må jo være noget værd.
Der er aldrig nogen, der har kunnet bevise noget imod Den Tynde.
Et eller andet må det være værd.
Politiet betaler jo ikke noget for den slags.
Jeg tør ikke ringe til Den Tynde. Rosenbaum sagde, at han ville betale.
Det er ikke mig. Jeg tør simpelthen ikke.
Så var det, jeg tænkte på dig. Eller Bladet, ikke?
Der ligger vel også en god historie i det, ikke?
Jeg bliver selvfølgelig nok sat ind, men jeg kommer vel ud igen.
Og så kunne vi tage til Vejle. Ikke?
Hvad siger du til det?
Hvad fanden, sover du?
Sover du?
Jeg sov vist.
- Hvad er det? - Det er da bøf med løg.
Jeg kan ikke klare bløde løg. Jeg må lige...
De er sgu ikke bløde, de er frittede.
Jeg må have noget luft, du.
De satans grækere. De blander alting sammen.
Jeg går bagud. Jeg kommer igen i morgen.
Så kan vi spille.
Synd for bøfferne. Det må du undskylde.
Det skal du såmænd ikke tænke på.
Da han blev klar over, hvad der skulle ske, blev han bange.
Han så på mig. Jeg kan ikke glemme hans øjne.
Det er derfor, jeg kommer. Jeg ser hele tiden de øjne.
Frandsen, De må høre på mig.
Så tog jeg kniven og tvang hans hoved bagover og skar struben over.
Det er bedst på den måde. Så kommer der ikke en lyd.
- Det lærte vi i modstandsbevægelsen. - Ja?
Men der kom en frygtelig masse blod. Frygtelig.
- Frandsen, De må høre på mig. - Absalonsgade 15 B, tredje sal.
- Med disse mine hænder.... - Og hvad var navnet?
Rosenbaum, det har jeg. Men Deres navn?
Udmærket, vi kommer. De må ikke røre noget.
Ærligt talt, Simonsen. De aflægger den tilståelse hver måned.
Kan De ikke finde på noget nyt?
Vi har fået et mord anmeldt i Absalonsgade.
Det er Fritz Rosenbaum. Gammel narkohaj.
I den slags sager vil Ehlers gerne vækkes.
- Ja? - Det er mig. Kan vitale om det?
Halvdelen har stadig influenza.
Der er to mord lige om hjørnet fra dig.
- Både Borch og Georg ligger. - Ærlig talt...
Okay, jeg accepterer, at du er freelance. Du får bare dobbelttakst.
Det er alletiders historie. Du kan ikke være bekendt at svigte Bladet.
Jeg har sendt en fotograf.
Hold op...
- Godmorgen. - Hold kæft.
Det var sgu ikke nogen fotograf. Det var politiet.
- Rend mig noget så grusomt. - Satans!
- Klokken er 7.42. De er anholdt. - For hvad?
De skal afhøres vedrørende de nærmere omstændigheder ved et mord.
Mord? Mig?
Det blev begået mellem kl. 1.00 og 2.00 i nat.
- På hvem? - Bare følg med.
Det eneste opmuntrende ved den her beskidte affære er at få fint besøg.
Stik det skråt op og giv mig en forklaring. Ingen dumme vittigheder.
Okay, dine fingeraftryk var over det hele. Du glemte din saxofon.
Og da vi traf dig tidligere på aftenen, virkede du ikke fornuftig.
- Hvad fanden snakker du om? - Café Freden.
Ole Wilhelm Jensen blev myrdet på Café Freden i nat.
- Ole Kok? - Ja, Ole Kok.
Ehlers. Det skal nok have sin rigtighed.
Han er på en opgave for Bladet. Vi kan ikke sidde med hænderne i skødet.
- Bare De ved, hvad De gør. - Vi afhører de mistænkte.
Mistænkte? Nu må I sgu holde op.
Jeg har ringet til landsretssagfører Jan Berentsen.
Hvis De vil spilde hans tid, er det Deres sag. Foreløbig spilder De min.
Tag geniet med op til rapport. Gør det grundigt og efter bogen.
Det har jeg forklaret en gang.
Jeg synes, vi tager det én gang til. Måske kommer De i tanke om noget.
De var jo ret beruset. Det så vi selv.
Jeg kunne ikke drømme om at slå Ole Kok ihjel. Ole Kok var min ven.
Vi havde det skidegodt. Hvorfor skulle jeg slå ham ihjel?
Idiot.
De kendte også Ole Wilhelm Jensens samleverske.
Hanne Margrethe Jespersen.
Hun er narkoman og ernærer sig ved prostitution.
Hvor intimt har De kendt hende?
Måske tog Ole Kok det ilde op, såfremt De og hun...
Hold nu op. I har ikke forstået en skid.
Vi formoder, at Ole Wilhelm Jensen var narkokurer.
- Og at han havde adgang til... - Undskyld mig lige.
Det her er dybt åndssvagt. I tænker jer, I formoder...
Pis! I behøver hverken tænke eller formode.
I ved, og jeg ved, vi ved alle sammen, -
- hvem der laver den slags her i kvarteret. Den Tynde, ikke?
Han har gode betingelser, -
- så længe politiet spilder sin tid på den her lavkomiske facon.
Det er farvebåndet.
Undskyld, lige et øjeblik.
Det er en videomaskine og et stereoanlæg.
Jeg skal lige spørge, har der været hærværk?
- De er gået ned... - Ud over det?
- Farvel, farvel. - Ja...
Så, nu tager du hjem og sover. Det her har sgu været for meget.
- Jeg forestillede mig ikke... - Det er lige godt for frækt.
Han skal ikke slippe af sted med det. I to finder ham.
Han er i kvarteret eller på Bladet. Find ham.
- Sagfører Jan Berentsen. - Lad ham komme.
Det skal være mig en fornøjelse.
- Skal vi køre hjem til ham? - Nej, så dum er han ikke.
- Hvem kommer først? - Det gør jeg.
- HS-HS, melding. 010, skifter. - 010, kom.
Vi har observeret eftersøgte i Istedgade ud for nummer 13.
Vi eftersætter og forsøger anholdelse. 010, skifter.
010, modtaget. Slut.
HS-HS, den eftersøgte undløb via baggården til Istedgade 14, -
- og vi anmoder om assistance til eftersøgning.
- 010, 011 og 012 er på vej. - Modtaget. 010, skifter.
- HS, en melding. 6501, skifter. - Kom.
Vi har observeret eftersøgte. Vi eftersætter og forsøger anholdelse.
Næ, ham har vi ikke set de sidste par dage.
Han er vist rejst. Skulle han ikke ud og rejse?
- Jo, jo. Han er rejst. - Var det ikke noget med Grækenland?
Jo, han skulle til Lesbos.
- Lesbos er altså et skønt sted. - Ja, det er godt.
Nå, men hvis I skriver til ham, så hils.
Sådan. Se nu at komme hjem med det.
- Nu er det vel i orden? - Det er splinternyt.
- Er der garanti? - Tror du, det er Fona?
- Det manglede sgu da bare. - Hold kæft. Det er under halv pris.
- Hvis der nu er noget i vejen? - Så er det bare ærgerligt.
- Hold da kæft. - Rolig, rolig.
- Hvad vil du? - Jeg mangler et sted at være.
Ikke hos mig. Det er da livsfarligt.
De er ude efter dig i hele kvarteret.
De siger, det er efter ordre fra Den Tynde. Og panserne også.
Hvis jeg var dig, tog jeg til Grækenland. Hurtigst muligt.
Jeg er smuttet. Hej.
- Okay, så fortæl mig én ting. - Hvad?
- Hvor bor Den Tynde? - Hvad skal du med ham?
- Jeg skal bare snakke med ham. - Du er sgu da ikke rigtig klog.
Nej, vi har ikke set noget til Den Tynde, men der er kommet en taxa.
Nu kommer der en ud med to kufferter.
Det er Obersten, den er god nok. Hans Jaguar holder i indkørslen.
Nu kommer fruen ud med barnet.
De sætter sig ind i taxaen.
Obersten bliver tilbage.
Taxaen kører. Obersten går tilbage til huset.
Vi bliver på stedet og fortsætter observationen.
Den er god nok. Det er, hver gang der skal ske noget.
Gud ved, hvordan den mand ser ud indvendig.
Når det er noget med mord og vold, sender han kone og børn på landet.
Måske ved hun ikke engang, hvad det er, han går og laver.
I hvert fald kommer det ikke til at foregå i Gentofte, så kald dem hjem.
- Nå, har du fået sovet? - Ja tak.
- Vi søger ham stadigvæk. - Han er sgu noget af det frækkeste.
Jeg tænkte på... Jeg tvivler på, at det er ham, der er morderen.
Det vil jeg skide på. Bare find ham.
Find ham. Død eller levende. Find ham!
Hallo? Hallo?
- Hvor blev du af? Hvor er du? - Ingen steder. Det er jeg træt af.
- Hvornår tager du hjem? - Om en time. Er det i orden?
Hvad? En barbermaskine? Jo, det må jeg kunne klare.
Lige en ting til. Find ud af, hvor Den Tynde bor.
Han bor i Gentofte. Han står ikke i telefonbogen.
De må vide noget på kriminalredaktionen.
- Hallo? - Bille! Hvad i alverden...
Lad mig hjælpe Dem op.
Hvordan fanden er det, du går på gaden?
- Det må De meget undskylde. - Du er ikke kommet noget til, hvad?
Det er venligt af Dem. Det er det højre ben. Det vil snart ikke mere.
- Hvad gør De så langt fra butikken? - Jeg ville finde Hanne.
Hun blev arresteret i nat. Hun må være på stationen.
Desværre. Hun blev lukket ud i morges.
Dem, der myrdede Ole Kok, er ved at splitte byen ad for at finde hende.
- De er også ude efter Dem. - Det er gået op for mig.
- Lad mig følge Dem hjem. - Ja tak.
- Gør det ondt? - Det er slid.
Lægen siger, jeg må leve med det.
Og det må man så vel, indtil man dør af det.
Nå, det var cognacen. Jeg troede, det var portvinen.
Nej, den skal jo blive gammel. Hvor er Hanne?
Jeg ved det ikke. Hun gemmer sig.
Hun har en veninde Gurli. Måske er hun hos hende.
- Måske kunne man finde hende der. - Ja, måske.
Jeg ved ikke, hvor hun bor. Hun holder til i den orientalske bar.
- Måske man kunne spørge der. - Ja, måske.
Ja, måske. Nu skal De se.
Se, tag den her. Den er velholdt, og den fungerer.
Og som De har det, kunne den være nyttig for Dem.
Ved De, hvordan man bruger den?
- Hvor er den anden? - Den har jeg i frakkelommen.
Det undrer Dem. Det er der ikke noget at sige til.
Jeg spørger mig selv, hvordan det kan gå til.
Jeg har aldrig kunnet få mig selv til at ødelægge et spindelvæv.
Jeg har boet her hele mit liv.
Det har aldrig været Vorherres bedste børn.
Men de boede her jo. Det har altid været et sted at bo.
Men Den Tynde har gjort sig til herre over kvarteret, -
- og han bor her ikke engang.
Han og hans folk fylder kvarteret med ondskab, angst, vold og død.
Politiet kan ikke stille noget op.
Pludselig går en gammel mand rundt med en skarpladt revolver.
Og en stakkels pige fra Vejle er prisgivet.
Hun dør af det!
- Jeg skulle træffe Gurli. - Kender hende desværre ikke.
- Gurli fra Vejle. - Nå, den Gurli.
- Hun er ikke kommet endnu. - Har du hendes adresse?
Nu skal jeg se.
- Hvad er meningen? - Vi skal bare snakke lidt.
- Hvem skulle du ringe til? - Hvad rager det dig?
Lad os få noget musik. Så kan vi snakke sammen.
Hvad var det, du ville fortælle?
Det kunne du jo bare have sagt med det samme.
Hvad fanden...
- Vesterbrogade 60 C. - Hvor har du været?
De er efter dig, alle sammen.
- Kender du noget til Topcat? - Topcat?
- Det er en pornoklub, ikke? - Hvad vil du der?
Det var bare en adresse, jeg fik af en mand på en bar.
Det er ikke nogen godt sted.
- Det er Oberstens sted. - Obersten?
Han er overhund hos Den Tynde.
Det er ikke nogen godt sted. Der skal du blive væk.
Lad os nu se. Det må være her.
- Er det landsmænd? - Meget populært.
Kom nu ikke for godt i gang.
Det må være her.
- Hvad var det, hun hedder? - Gurli.
Nå, Gurli? Hun bor der.
Gurli bor der.
- Hvem er det? - Er det Gurli?
- Hvem er det? - Jeg har en besked til Hanne.
Det er dig, der er journalist, ikke?
Hun har været helt fra den. Så fik jeg ordnet et fix.
Så blev hun mere rolig.
Jeg er nødt til at løbe, ellers bliver de tossede.
- Hun er bange og vil hjem til Vejle. - Okay... Hanne?
Hanne? Kom nu. Du skal hjem.
Nu skal du se, Hanne. Nu kommer du med toget til Vejle.
- Så skal det nok gå alt sammen. - Det sagde Ole også.
For resten... Her.
- Hvad er det? - Det bånd, du skulle have.
Ole sagde, det var vigtigt.
- Det var smukt. - Du må godt beholde det.
- Jeg kan gå ind med hende. - Du venter bare, ikke?
Københavns Hovedbanegård.
Intercitytoget ti! Århus kl. 20.00, spor fem.
Toget standser i Roskilde, Korsør, Odense, Fredericia og Vejle.
Er der nogen, jeg skal ringe til og fortælle, at du kommer?
Nej, det skal jeg nok selv. Jeg vil selv fortælle dem det.
Okay.
God rejse.
- Tak. - Vi ses.
Intercitytog ti! Århus 20.00 kører fra spor fem om et øjeblik.
Hov! Stop!
Jeg er optaget. Jeg venter. Jeg har en kunde.
Han kommer ikke. Sluk for det lort.
- Hvor skulle han hen? - Hvem?
- Din kunde, for helvede. - Det ved jeg ikke.
- Kør en tur. - Nej, jeg venter.
Bare kør, din lille tyrkerlort.
- Tja... - Præcis.
Den går ikke, du. Jeg vil ikke have ballade.
- De leder efter dig. - Jeg skal bare låne telefonen.
Ikke her. De har også været efter Ahmed.
De har slået ham halvt fordærvet ude i Sydhavnen.
Luk nu op.
- Jeg skal sgu have en bajer. - Her er lukket.
Røvhul.
Hvad er nu det? Gud, er det dig?
- Hvad laver du her? - Jeg bor her. Hvad laver du her?
- Bor du her? - Første til venstre.
- Kender du noget til den bule? - Hvad vil du vide?
Hvad laver de? Hvad laver ham Obersten?
Vil du ikke med op? Du ligner en, der har brug for lidt hjemlig hygge.
Jo, hvis jeg må låne telefonen. Du skal ikke rodes ind i noget.
Der kommer så mange oppe hos mig.
- Du kan også få et bad. - Tak, bare jeg må låne telefonen.
Det gør ikke noget. Jeg regnede ikke med det.
Jeg havde bare sat vand over til en æggekage.
Hvis og såfremt i fald, ikke?
Og så har jeg vist fået en aperitif for meget.
Men det må jeg se, om jeg kan leve med.
Der bliver ved med at ske noget. Måske, hvis det ikke bliver for sent.
- Det er i orden. Vi ses. - Hej.
- Hallo? - Ja.
Hvor er du henne?
Er der noget alvorligt galt? Så siger du til, ikke?
- Jo. - Så ringer du, ikke?
- Jeg skal nok ringe. - Okay.
- Vi ses... Og tak. - Det er i orden. Hej.
Hallo? Den Tynde. Det havde jeg nær glemt.
Han bor Søvænget 14. Det er ude i Gentofte.
Det var bare det. Hej, hej.
Ja, der har vi ham. Jeg tænkte det nok.
Kom og kig.
Prøv og se.
Han er svensker. Han er ret skøn.
Bilen er heller ikke kedelig, vel?
Han kommer en gang imellem. Så er der noget i gang.
Det slår aldrig fejl.
- Hvad er der så i gang? - Hvad tror du?
Det er, hver gang man ikke kan få noget.
De er ved at gå til, de stakler. De har det så forfærdeligt.
Når det så er til at få noget igen, så kommer han hver gang.
- Svenskeren. - Kurer?
Jeg ved ikke, hvad der foregår på Topcat. De siger, det er almindeligt.
Bare almindeligt ud og ind. Måske et dask i numsen.
- Ikke min stil. - Ejer Obersten det?
Jeg tror, han repræsenterer ejerne. De ejer hele ejendommen.
- De ejer snart hele gaden. - Den Tynde?
Det kender jeg ikke noget til. overhovedet ingenting.
Jeg kender kun udsigten fra vinduet.
Og ifølge den foregår der noget lige nu ovre på Topcat.
Jeg tror, det er lejligheden ovenpå.
- Vil du gøre mig en tjeneste? - Vil du have det bad?
Måske bagefter.
Jeg går over og ser, hvad de laver. Vil du ringe til politiet?
- Nej. - Nej?
Du kan få mig til alt muligt, men ikke til at ringe til politiet.
Det er et princip. Uanset hvad der sker, ringer jeg ikke til politiet.
Hør her. De er ret syge efter at få fat i mig.
Du behøver ikke sige, hvem du er.
Bare sig, at du så mig gå ind på Topcat. Og så læg røret på.
- Er du sikker på, du vil derind? - Helt sikker.
Du kan ikke være det bekendt.
Og så vil det være ret smart, hvis politiet kommer fem minutter efter.
Jaså?
Topcat, Absalonsgade.
Og det er De sikker på? Hvad var Deres navn?
Hallo? Hallo?
Hallo? Gud, Kaj. Er det dig?
Nej, selvfølgelig. Hvem ellers?
Ku' du ikke komme over? Jeg trænger til moralsk støtte.
Ja, hurtigst muligt.
Du er vist gået forkert. Det er dernede.
Tak skal du have.
- Hvad fanden? - Så er det hænderne op.
Og så baglæns! Op mod væggen! Kom så!
- Hvad er meningen? - Meningen er god nok.
Forsøger I på noget, trykker jeg af.
- I har myrdet Ole Kok, min ven. - Kender ham ikke.
Så jeg betænker mig ikke.
Jeg skyder jer! Men forholder I jer roligt, går der kun få minutter, -
- så kommer politiet.
- Anonymt, siger De? - Ja, han smækkede røret på.
Der er mange, der er interesseret i ham.
Chefredaktør Otzen bliver også ved med at ringe.
Det kan ikke være ham. Rapporten fra teknikerne fastslog, -
- at Ole Kok blev dræbt af samme våben, som dræbte Rosenbaum.
Da Rosenbaum blev skudt, sad han på værtshus i en alvorlig brandert.
- Jeg så det selv. - Ehlers vil gerne have ham ind.
Lad os vente, til Ehlers kommer.
Hvis han er på natklub, render han ingen steder.
- Hvor længe skal det vare? - Fold hænderne bag nakken!
Hvad gør du nu? Venter? Hvorfor gør du ikke noget?
Får han lov til at stikke af med det?
Du har vel nogen, som ordner det, ikke?
Hvad er det for en forpulet pisseorganisation, I driver?
Så dansk... Så forbandet, typisk dansk!
Sikke en slaphed. I er en samling amatører.
Hold så kæft!
Nej, nej, nej. Glem det.
Jeg har ikke tænkt mig at holde kæft.
Kommer politiet, har jeg en hel del at sige om dig, din organisation -
- og din forbandede chef.
- Så er det godt. - Få de hænder op, og hold kæft!
Det kan du selv gøre!
Hvad er det for en antikvitet, du har der?
Den kan vel dårligt sige bang.
Nej, det er nok nu!
Få liv i ham, til jeg kommer tilbage. Vi skal have ham til at snakke.
Du... Han er sgu cowboy. Har du set en gammel seksløber?
Hvad fanden! Det er jo lunkent.
Lad os give ham det kolde.
- Du godeste, er det dig? - Ringede du ikke til politiet?
- Jeg ringede, ved gud. - Ring igen.
Luk den dør og ring igen.
Hvordan er det, du ser ud? Du bløder. Er du kommet til skade?
Det er fint, alt sammen, bare du ringer til politiet nu.
- Det ved jeg nu ikke rigtig... - Hvad fanden er det med politiet?
- Jeg skrider. - Nej, Kaj. Det skal du ikke.
Jeg er skredet.
Ring så.
Ja, hallo? Jeg ringede lige før. Hvorfor kom I ikke?
- Hallo, lad mig tale med Ehlers. - Hvem taler jeg nu med?
- Politikommissær Ehlers er her ikke. - Hold da kæft.
Hvor er han? Hvem er der så?
Er der ingen? Det er sgu da umuligt!
Tag det roligt! Det er mig. Det er bare mig.
Otzen? Hvad fanden?
Åh gud...Politiet?
- Kom nu, for fanden. - Ja, ja. Hej.
Kom nu bare i gang. Barbara ringede. Hun frygtede, at der var sket noget.
Er du kommet noget til? Du bløder. Du må på skadestuen.
Der kan I se. Der var sket noget.
- Må vi tage ham på skadestuen? - Jo, bevares.
- Vi tager derhen med det samme. - Den der beholder jeg.
Nu tager du hjem og sover. Så snakker vi om det bagefter.
De ligger sgu stadig med influenza, det halve af dem.
Barbara rydder op i lejligheden. Hun sagde, hun havde en nøgle.
- Jeg skulle hilse. - Det var fint. Tak.
- Lige et øjeblik. - Han skal hjem og sove.
Vi må en tur på stationen først. Jeg må have noget mere at vide.
- Er det ikke lige... - Det er i orden. Selvfølgelig.
- I sørger for, at han kommer i seng. - Vi skal nok køre ham hjem.
Otzen? Jeg vil godt have, du tager tilbage til Bent.
- Og betaler, hvad det koster. - Hvad?
Du hørte, hvad jeg sagde. I fik nogle gode billeder.
- Det er noget værd, ikke? - Det er klart.
- Kan jeg regne med det? - Selvfølgelig. Det ordner jeg.
- Vi ses. - Ja, vi ses.
Der er nok ingen tvivl. De to, vi fik fat i der...
Det var dem, der skød Ole Kok og Rosenbaum.
Pistolen kunne godt passe.
Jeg havde dem. Jeg sad med dem.
Både ham Obersten og en svensker.
Og en hel sending stof. Jeg havde dem.
- Hvis bare I var kommet. - Bare I lod være med at blande jer!
Det er fandeme håbløst!
Det er ikke til at lave ordentligt politiarbejde med alt det teater.
Undskyld.
Der var ingen snus, da vi kom. Hundene kunne ikke lugte noget.
Radioavisen, torsdag den 14. marts.
En ung pige blev i nat fundet død i toget mellem Fredericia og Vejle.
Pigen, der var stiknarkoman, blev fundet død på toilettet-
- efter indtagelse af en dosis, som har været øjeblikkelig dræbende.
Politiet tilbageholder den unge piges identitet.
Hanne.
Ja, det er rigtigt nok. Hanne Margrethe Jespersen.
Desværre. Du kendte hende godt, ikke?
Hun var Oles kæreste. Jeg fulgte hende selv til toget.
- Hun ville hjem. - Havde hun et fix med sig?
Snarere tværtimod. Hun havde det skidt.
- Jeg skulle være taget med hende. - Hun må have fået det i toget.
Der er lige et par ting her. Det behøver ikke tage lang tid.
- Politidirektøren er på ledningen. - Nå, han er også tidligt oppe.
Der går lige et øjeblik.
Det fik jeg ikke helt fat på. Vil De være venlig at gentage?
Nå, lad os nu se at få det her ordnet...
- Åh, er det Dem? - Bille?
Det var godt. Det glæder mig at se Dem.
- Hvad er der sket? - Sket?
Det er såre enkelt. Jeg har skudt ham.
- Har De skudt ham? - Den Tynde, ja.
Med ét skud. Det var nok.
Han ligger derinde. På et persisk tæppe.
- Du godeste! - Ja.
Jeg er glad for at se Dem. Vil De følge mig hjem?
Ja.
De må hellere lukke efter os.
Der er langt til toget. Skal jeg ikke skaffe en taxa?
Nej tak, det er ikke nødvendigt. Jeg kan godt gå.
Nu kan jeg godt gå. Jeg har næsten ingen smerter i benet.
- Det er godt. - Er det ikke sært?
Det er en forunderlig fornemmelse at slå et menneske ihjel.
At tage et liv.
Det er, som om det renser både sjæl og krop.
Er der ikke ved at være lidt forår i luften?
- Vil De gøre mig endnu en tjeneste? - Selvfølgelig.
Så vil jeg bede Dem aflevere det her til politiet.
- Det er en tilståelse. - Tilståelse?
- I alle detaljer. - Det er da ikke nødvendigt.
- Ingen vil mistænke Dem. - Jo, det er nødvendigt.
Man skal vide, at det var mig.
At det var en af de gamle fra kvarteret, som gjorde det.
- Måske her kan blive bedre at bo. - Jo...
Alle bøgerne?
Nu minder smerterne i højre ben mig igen om, at jeg er en gammel mand.
Jeg kan snart ikke længere komme op på stigen.
Skal vi ikke drikke vores portvin?
Hør nu her. Jeg siger ingenting. Er De nu sikker på...
Lad os tage et glas portvin til.
- Og så gør De mig den tjeneste? - Okay.
Jeg ville have sendt det med posten. Det glæder mig, det bliver hurtigere.
Jeg kan ikke tillade mig at billige det her... Officielt.
Men mellem os, så tager jeg hatten af for den gamle mand.
Det minder mig om...Hvor skulle du hen, da du stak af med seksløberen?
Det er Billes. Han havde et par. Den anden har han selv.
Og så er den blevet ladt?
Jeg må hellere få dig hjem i seng, før du stikker af fra mig igen.
- Har du i øvrigt anmeldt det? - Hvilket?
"Når De modtager dette, vil jeg være død."
"Jeg tager mit liv, og ingen skal beklage mig derfor."
"Jeg har gjort min pligt og levet længe nok."
"Ærbødigst, Bille."
Det nytter ikke at lægge dig i seng.
Men vi kunne gå en tur. Det er godt vejr. Jeg giver en øl.
- Kniber det? - Jeg kan lige så godt rejse.
- Halløj. - Ahmed!
- Jeg har haft dig på køretur. - Er det betalingen, du kommer for?
Du skylder 300. Nej, det er det bånd, du gav mig.
Du skal høre det. Kom.
- Hvor er obersten? - Syg.
Lad os komme i gang. Vi har ikke hele natten.
Kom så i gang. Og ikke så nysgerrig. Det er usundt.
Det er Den Tynde. Der er ingen tvivl.
Så har han selv været med. Det var satans.
Det var derfor, Ole var så vild med det bånd.
- Kunne I have knaldet ham på det? - Måske.
Det ville komme an på dommeren. Han havde nogle helvedes sagførere.
Hvis jeg ikke havde været så fuld og selvoptaget den aften...
- Hvis jeg ikke var faldet i søvn... - Jeg sagde måske.
Det er ikke sikkert, vi kunne. Men det kunne en gammel boghandler.
- Skal jeg køre dig hjem? - Jeg vil gerne gå.
Nogen burde skrive den historie.